Tidligere på Det var en gang...
- Hemmeligheten er bevart. - Forfatterens penn?
Jeg skriver historiene. Jeg starter med Hades.
Hun er gravid.
Dere hadde en kontrakt. Den er overdratt til meg.
Jeg kan når som helst ta barnet ditt. Du jobber for meg.
Landet Oz Mange år tilbake
Stakkars, nå må jeg gi deg fra meg. Det er min eneste sjanse.
Du satte bort feil barn, mor. Det vil du snart se.
Snart.
Nei, nei, nei!
- Så hyggelig. - Hva vil du?
Deg, selvsagt. Du skal hjelpe meg med en spesiell trylleformel.
En ingen har klart før. En tidsreise-formel.
Jeg trenger symboler på uskyld, kjærlighet, mot og visdom.
Et symbol på uskyld kan være et barn.
Et symbol på visdom kan være en hjerne.
- Din hjerne, faktisk. - Nei, nei, nei!
- Stans! - Dorothy?
- Sendte jeg deg ikke til Kansas? - Nå er jeg tilbake, heks.
De skoene.
- De skulle ta deg tilbake. - Jeg måtte komme tilbake.
Da jeg hørte at du hadde tatt over Oz, måtte jeg stanse deg.
Hørte det? Lilleputtene.
- Jeg hater de sladrende krypene. - Slipp fugleskremselet fri.
- Beklager, jeg beholder ham. - Du beseirer ikke meg, Zelena.
Jeg har det aller mektigste våpenet: Folkets kjærlighet.
Da så...
Nei!
Underverdenen Nåtid
Man skulle tro en som var desperat, ville jobbe raskere.
Magi kan ikke forseres. Å lage en portal er ikke enkelt.
Jeg vet det.
Men vi har ingen mørk forbannelse, en magisk bønne eller sølvsko.
Vi har ditt onde blod.
Det kan gjenåpne portalen.
Hvorfor trenger du en portal? Du kommer og går som du ønsker.
Men jeg kan ikke ta med noen tilbake i live.
Ved å forene våre krefter kan det endre seg.
Jeg bryr meg ikke om du lider.
Vil du jeg skal rive opp kontrakten, så du får beholde barnet,
tåler du å lide litt.
Hvor skal portalen føre hen?
Til Storybrooke, selvsagt.
Storybrooke Nåtid
Hei sann, dere to. Har dere sovet godt?
Ja?
- Belle, hva gjør du her? - Morsmelkerstatning til barna.
- Selvsagt. Jeg kan hjelpe deg. - Den røde er hennes.
Nettopp. Jeg er ikke helt med i dag.
- Mother Superior, hva foregår? - Ingenting.
Alt er i skjønneste orden.
Nei, det er det ikke.
Hvem er du?
- Zelena? - Du er en gløgg jente.
Nei. Regina sendte deg tilbake til Oz. Hvordan har du...
Søsteren min kan ikke stoppe meg. Jeg skal hente barnet mitt.
Så hvis du ønsker å leve, må du flytte deg.
Zelenas barn? Hva skal du med det?
Du av alle bør vite verdien av å holde ting for deg selv.
- Jeg trenger ikke fortelle deg noe. - Men du gjør det likevel.
Enkelte vil kalle det svakhetstegn.
Vi er ferdige.
Gi meg Zelenas baby.
Da river jeg opp kontrakten, og du kan fortelle Belle at hun er gravid
uten å måtte si at hun må gi barnet til meg.
Det avskyr visst vordende mødre
like høyt som å høre at ektemannen fremdeles er Den mørke.
Gjør det.
- Legg henne ned. - Ellers?
- Rammer du meg med lesingen? - Jeg har noe verre.
Ingen av dere våger å skade barnet mitt.
- Du vil ikke skade barnet ditt. - Nei, men jeg skader gjerne deg.
Jaså? Det får vi se på.
Slutt! Du setter alle i fare!
Det er ikke meg!
Nei!
Ok. Hvor er barnet?
Hva skjedde? Hvordan havnet vi her?
Barnet mitt. Er hun skadet?
Nei, magien min!
- Zelena, hva har du gjort? - Ingenting. Det var ikke meg.
Hvem var det da? Og hvor er vi?
Hvorfor er himmelen rød?
- Å, nei! - Hva er det?
- Vi er i underverdenen. - Ok.
Da trenger Rumleskaft min hjelp. Derfor er vi her.
Hades.
Jeg er grunnen til at vi er her. Jeg vet hvorfor. Barnet.
- Vil Hades ha barnet ditt? - Få henne.
- Vær så snill. - Nei, du er ikke til å stole på.
Få henne. Vær så snill, Belle. Jeg kan passe på henne. Belle!
Belle!
Jeg hører en lilleputt fortalte Dorothy at jeg var i live.
Siden dere er så glade i å sladre, skal dere få gjøre det godt igjen.
- Hvor finner jeg fugleskremselet? - Vi vet ikke. Vi lover.
Som du vil, Boq.
Gjorde det deg snakkesalig eller vil du også bli til aske?
Nei, du trenger ikke grise mer.
- Hvem i helvete er du? - Passende spørsmål.
Jeg skal presentere meg. Jeg heter Hades.
Jaså? Kongen av underverdenen?
Jeg er visst beryktet.
- Hva skyldes dette besøket? - Ditt håndverk imponerer meg.
Du har sendt mange til meg. Den hodeløse vakten, for en bravur.
Men det er mer.
Jeg har hørt at du sysler med tidsreiser, oppnå det uoppnåelige.
- Det er ikke uoppnåelig stort lenger. - Derfor kom jeg. Jeg har tro på deg.
- Flørter djevelen med meg? - Nei, jeg er ikke djevelen.
Folk forveksler oss. Jeg vil hjelpe. Du trenger visst fugleskremselet?
Ja. Og jeg hadde ham til den bondejenta kom i veien.
Dorothy. Jeg har gjort leksen min. Hun er en sterk kvinne.
- Jeg også. - Ja, jeg vet det.
Men hun har noe du ikke har: Folkets kjærlighet.
Beklager å si det, men ingen elsker deg.
Men hun kan beseires.
Med en hjelper.
Hva skal Hades med en tidsreise-formel?
Når tiden er inne, Zelena. Når tiden er inne.
Jeg trenger ikke hjelp.
- Vi har ikke bestilt. - En hvetetoast, en havregrøt.
Jeg vet hva de faste kundene bestiller. Jeg henter kakaoen din.
- Hva er det? - David, vi er faste kunder.
Vi skulle være én dag, og nå er vi fast inventar på en kafé i helvete.
På vel til helvete. Du vet hva jeg mener.
Du tenker på Neal. Jeg også.
Kunne vi bare pratet med ham. At han kunne hørt stemmene våre...
Det er mulig. Det er en grunnleggene hjemsøking.
Mange gjør det til de mister interesse for livet, folk og glede.
- Jeg vet hvor det er en telefonkiosk. - En telefonkiosk for hjemsøking?
- Her og der. - Hva vil du ha?
Pust i den.
Menneskepust er ettertraktet på svartebørsen her.
Telefonkiosken er ved busstoppet.
Løft opp røret og si hvem dere vil hjemsøke.
- God hjemsøking. - Kom, Sne.
Vi går og prater med sønnen vår.
Fascinerende. Sne liker havregrøt. Er min frokost med der?
Henry, skulle ikke du bruke dine krefter for å beseire Hades?
Jeg husker ikke at jeg skrev det. Det var ferdig da jeg våknet.
- Det er godt skrevet. - Ja, men fine illustrasjoner.
- Konsentrer deg mer... - Er alle forfattere nå?
Alle er forfatter, alle har en idé. Jeg gjør mitt beste.
Bare la meg være litt i fred.
- Hvor skal du? - Ovenpå.
Vi har en tenåring blant oss.
Og en gjest i vår leilighet i underverdenen.
- Zelena? - Endelig har noen tatt deg av dage.
Beklager å skuffe deg, men jeg er i live.
- Hvordan kom du deg hit? - Gjennom en portal.
- Jeg kom ikke alene. - Hvem andre er her?
Barnet vårt. Og hun er i fare.
- Du igjen? - Har du bursdag?
Jeg visste ikke at underverdenens konge var så nysgjerrig.
Jeg vet ikke når jeg ble født.
Det var triste greier.
Men jeg vet hvilken dag moren min satte meg bort.
Enda verre. Feirer du "bortsettelsesdagen"?
Jeg feirer ingenting! Dra!
Da jeg tilbød deg hjelp, var det av egeninteresse,
men jeg kan hjelpe deg.
Du tenker på søsteren din, hva?
- Hvordan vet du det? - Jeg vet hvordan du har det.
Hun fikk alt du ønsket, og du fikk ingenting. Nærmer jeg meg?
Enkelte ser på storesøsknene som guder.
Min storebror er en gud. Zevs. Har du hørt om ham?
Han fikk alt han ønsket.
Hersker på Olympos, mens jeg hersker i underverdenen.
Han stanset hjertet mitt.
Kjærlighet, lykke, glede, alt er frarøvet meg.
Jeg står igjen med sinne og hevnlyst.
Det har holdt meg gående lenge.
Kun et kyss av ekte kjærlighet kan starte hjertet mitt igjen.
Da blir jeg en hel mann igjen, befridd fra forhekselsen.
Ekte kjærlighet.
Ingen er mer forhatt enn underverdenens hersker.
Jeg er en god konkurrent.
Ja. Nettopp derfor
må vi finne ingrediensene dine. Jeg vet hvor fugleskremselet er.
La meg hjelpe deg. La meg hjelpe oss.
Kan jeg reise tilbake, kan jeg sørge for at jeg hersker på Olympos
mens broren min må lide.
Du er visst like hevngjerrig som meg.
- Hvor skal du? - Finne datteren vår.
- Hva med en sporingsformel? - Vi har ikke noe som tilhører barnet.
Jeg trenger ikke magi. Jeg har bodd i skogen, jeg finner hvem som helst.
Jeg finner datteren vår.
Herregud. Hva er dette for et sted?
- Rumleskaft. - Belle!
Hva gjør du her?
- Du har vel ikke... - Nei, jeg lever.
Jeg, barnet og Zelena kom gjennom en portal.
Derfor fungerte det ikke som det skulle.
Jeg flyttet over tre personer, ikke én.
Hvem prøvde du å frakte over?
Ikke meg, du visste ikke at Zelena var tilbake, og...
- Nei. Du vil vel ikke stjele en baby? - Nei, det var Hades.
Han presset meg til det.
For lenge siden, lenge før jeg traff deg, inngikk jeg en avtale.
Jeg trodde ikke det ville bli aktuelt.
- Hva gjorde du? - Sønnen min var syk.
For å redde Balefires liv lovte jeg å gi fra meg mitt neste barn.
Du har ikke et barn til.
Det skjedde, Belle.
Er jeg gravid? Skal vi ha barn?
Et barn du har solgt.
Ja, men det ordner vi. Jeg bruker kreftene mine. Det ordner seg.
Hva? Du er Den mørke igjen.
- Nei. - Ja.
Du skjønner, jeg elsker denne dolken.
Og jeg elsker deg. Begge deler er mulig.
Du ville jeg skulle forbedre meg. Det har du klart.
Men vil du jeg skal være en annen...
Beklager, men slik er jeg.
- Ikke alltid. - Jo.
Også da jeg var feig, ønsket jeg makt. Men nå har jeg den.
Og jeg gir den ikke fra meg igjen.
Ikke engang for min skyld?
Det er noe du må forstå.
Du forelsket deg ikke i mannen bak uhyret.
Du forelsket deg i meg fordi du så en mann og et uhyre.
Ingen eksisterer uten den andre.
Nei, nei, nei. Jeg tolererer ikke at du er slik.
Ikke igjen.
Jo da. Du må bare gå inn for det.
Gjør du det, får vi det viktigste i livet.
Familie, lykke. Det er opp til deg.
Nei, jeg tar ingen avgjørelser. Ikke nå.
Ikke før du gjenforener meg med våre venner
og ordner opp i alt dette.
Da gjør jeg det. Du vil innse at jeg har rett.
Vent og se.
Hvordan fungerer det? Hvor lenge får vi prate?
- Skal vi synge? Det liker han. - Det viktigste er at han hører oss.
Hvordan fungerer det? Får han det rett inn i ørene? Går det om igjen?
Unnskyld. Vet du hvordan dette fungerer? På den andre siden.
Aner ikke. Jeg vet ikke om beskjedene kommer gjennom.
Jeg håper det. Ellers har jeg kastet bort mye tid disse 30 årene.
Kom nå.
Ok.
Kan du fortelle det gyselige navnet du har gitt datteren min?
Sikkert noe fryktelig som Brittany, Nancy eller...
Gud, ikke Marian, vel?
Jeg har ikke gitt henne navn. Jeg må bli kjent med henne først.
Jeg har vært for opptatt med å verne henne mot deg.
Du forlot henne for å dra på et heltemodig oppdrag.
Er det viktigere å finne en sjørøver enn barnet vårt?
Hjelpe venner, vise heltemot, det er viktig.
Jeg var akkurat som deg.
Ikke innbill deg noe.
Da jeg var en ond dronning, brydde jeg meg ikke om noen.
Og ingen brydde seg om meg.
Jeg trodde hevnlysten ville holde meg varm om natten.
Men så skjedde det noe. Mine fiender ble min familie.
Og da ble jeg endelig lykkelig. Derfor er jeg her.
De trenger meg. Trenger familien hjelp, trår man til.
Om du har glemt det, trenger en jeg er glad i hjelp, datteren min.
Så hvis vi kan fortsette å lete, hadde det vært strålende.
Hva gjør vi her? Det var her Dorothy først kom til Oz.
For å finne noen, trenger man iblant riktige redskaper.
- Hva er det? - Ja, de har ikke slike i Oz.
Det heter sykkel.
Hvordan skal den hjelpe oss med å finne fugleskremselet?
Hopp på, så skal jeg vise deg.
Stol på meg.
- Hva er det? - Ingenting.
Er du klar? Hold deg fast.
Som en sopelime med hjul.
Ingen fare. Jeg har deg.
- Vil du prøve igjen? - Ja, gjerne!
Hvordan kan denne blikkrammen føre meg til byttet mitt.
Bondejenta må ha gjemt ham godt.
Enkelt. Dette er Dorothys sykkel.
Forheks den, og den fører oss til henne og fugleskremselet.
- Belle? - Belle, er det deg?
- Har du henne? - Ja. Hun har det bra.
Går det bra? Pappa har deg.
- Takk. - Ja, takk.
- Hva gjør du her? - Hjelper dem.
- Hun stjal babyen din. - Min baby.
Den ble stjålet fra meg. Og nå hjelper jeg til.
Hun vil ikke skade noen.
Jeg har en flaske. Få henne.
Nei. Få den, så gjør jeg det.
Jeg har ingen magi her. I verste fall knytter mor og datter bånd.
Det er ikke noe ondt i å mate henne.
Greit. Når hun er ferdig, gir du henne til meg.
Så så, lille venn.
Er du sulten? Ja, det er du.
Mamma vet hva du trenger. Ja, det gjør hun.
Da er hun ferdig. Få henne.
Nå, Zelena.
Nei, søster. Ikke nå. Aldri!
Kan man snakke til den virkelige verden?
Ja. Eller jeg vet ikke.
- Vi prøvde iallfall. - Han måtte høre stemmene våre.
- Ja, når vi er hjemme igjen. - Når skjer det, Emma?
Vi opplevde det med deg, alle de årene.
Hadde stemmene våre hjulpet deg, at du visste noen var glad i deg?
Dette går ikke. Så, så.
Jeg skal finne et trygt sted. Hva er det, lille venn?
Å, nei.
Å, nei. Mamma skal hjelpe deg.
Magien min forårsaket det.
Jeg gjorde det. Jeg er lei for det.
Der er hun.
Kom igjen. Dorothy er ikke noe problem for deg.
Jeg har sett mange sterke kvinner, men ingen så ond som deg.
Eller klok og kvikk.
Og vakker.
- Kom igjen. Dette klarer du. - Greit.
Men går snørrungen i veien, får tøydukken seg en blodsprut.
- Få ham! - Å, nei!
- Du får ham ikke. - Jo, det gjør jeg.
Hva har du gjort? Nei!
Du kan ikke vinne.
- For sent. - Jeg er ikke redd deg.
Jeg kommer aldri til å være redd deg.
Hvor kommer dette fra? Hva skjedde med deg i Kansas?
Jeg bryr meg ikke. Vi er ferdige.
Jeg trenger ikke drepe deg. Jeg har faktisk ikke lyst.
For jeg vil at alle lilleputter, kvadranter, gode og onde hekser i Oz
skal vite at Dorothy Gale ikke kan beskytte dem.
De må vite at du mislyktes.
Og da, søta, står du på bar bakke.
Hades, du hadde rett. Hades?
- Zelena! - Er du der?
Zelena, det er ikke trygt for deg eller barnet her ute!
- Zelena! - Zelena!
Her er jeg.
Det er min skyld. Jeg kan ikke beskytte henne.
Ikke her. Ikke fra ham.
Du må fortelle hva som skjedde mellom deg og Hades.
Han vil bruke henne i en trylleformel. Min tidsreiseformel.
Han er like sulten på hevn som jeg.
Han hadde kjærlighet i hjertet sitt, men på grunn av meg er det borte.
Og hun er ingrediensen. Et symbol på uskyld.
Ta henne.
- Hva? - Ta henne.
Dere kan beskytte henne. Min magi er ustabil.
Selv om jeg aldri får se henne igjen, må du redde henne, Regina.
Det er viktigere enn hva som skjer med meg.
Vi gjør alt for å beskytte henne.
Ha det, lille venn. Mamma må gi slipp på deg.
Hun har dine øyne.
- Har du fått navn? - Ikke ennå.
Jeg kan ikke. Hades kan gjøre ting med navn.
Som å sette dem på gravstøtter for å holde folk her.
Det er ikke lurt å ha henne her. Hva om Zelena ombestemmer seg?
Leit å være optimistisk, men hun virket oppriktig.
Det var hun. Men det kan likevel slå tilbake på oss.
- Robin tar henne ut i skogen. - Kun der føler jeg meg hjemme.
Det skjedde igjen. Se her.
- Sne, se her. - Det er Neal.
Hvorfor skrev du det?
Jeg husker ikke at jeg skrev det. Det kom av seg selv, som det pleier.
"Snehvit og eventyrprinsens lille sønn så opp på enhjørningene
som blåste i vinden. Men han hørte ikke lyden av krystallene."
"Han hørte sin mor og fars stemme."
"De sang en vuggesang til han sovnet så søtt som i deres armer."
- Han hørte oss. - Takk, Henry.
Jeg vil veldig gjerne hjem til familien min.
Hele familien. Jeg vil ikke vente lenger.
Vi kan redde oss selv. Vi skal knuse Hades, og det nå.
Der er du, jo.
- Hva er dette? - Middag. For å feire.
- Så du det? - Selvsagt. Du var fantastisk.
Jeg visste du ville lykkes. Sett deg.
Er dette en avskjedsmiddag, før du drar tilbake?
Nei. Jeg skal ikke tilbake til underverdenen, Zelena.
Du trengte jo...
- Å. - Ja.
- Tror du at du og jeg... - Ekte kjærlighet.
- Du må da føle noe. - Ja, men vi har nettopp møttes.
Da vi syklet, og jeg holdt armene rundt deg,
følte jeg noe jeg ikke har følt på evigheter.
Jeg fikk hjertebank.
Bare et øyeblikk.
Og jeg tror at om vi kysser, starter hjertet mitt igjen.
Da blir jeg fri, og vi kan være sammen.
- Nei! - Nei?
- At jeg kunne være så dum. - Hva prater du om?
- Jeg trodde deg nesten. - Det er sant. Jeg lover.
Jeg skal kysse deg for å befri deg fra underverdenen.
Da kan du stjele hjernen og bruke tidsreiseformelen.
For din skyld!
- Det ville jeg gjort. - Nei.
Du vil ha hevn. Du blir ikke fornøyd før du får det.
Du trenger trylleformelen. Du må dra tilbake for å beseire broren din.
Og jeg må dra tilbake for å beseire søsteren min.
- Kjærlighet er ikke nok. - Nei. Jeg ønsker ikke det lenger.
Jeg vil ha deg.
Jeg elsker deg.
Ingen kan elske meg.
Og gjør du det, frarøver du meg sjansen til å ta hevn.
Dra tilbake til svovelen din. Jeg vil ikke se deg mer.
Dette vil du angre på, Zelena.
Hei, Hades.
Zelena! Jeg har lett etter deg.
Du lette etter barnet mitt. Jeg var bare en hyggelig tilfeldighet.
Ja, det var du.
Men da jeg hørte du falt gjennom portalen min, lette jeg etter deg.
Jeg vet det. Jeg ville gjøre det enkelt for deg.
Du trenger barnet mitt til tidsreiseformelen.
- Rører du henne, knuser jeg deg! - Det er unødvendig.
Jeg vil ikke skade deg. Det ville jeg aldri gjort.
Ekte kjærlighet varer. Den kan ikke knuses.
At du sendte Rumleskaft for å ta datteren min,
skyldtes ikke at du ønsket å ta hevn på broren din?
Jeg prøvde å redde henne fra de håpløse heltene.
Jeg visste ikke at du var der.
Tross alt jeg har gjort, har du elsket meg hele denne tiden.
Se rundt deg.
Lurer du ikke på hvorfor dette ser ut som Storybrooke?
Jeg lagde det til deg.
Jeg så hvor høyt du ønsket det søsteren din har.
Ga du meg min egen Storybrooke?
Jeg ga deg det du ønsket, det hun har. Det er ikke perfekt.
I underverdenen blir det meste...
Tilintetgjort.
Til tross for mine forsøk, vokser ingenting her. De forfaller.
Men det er vårt forfall.
Zelena. Hadde det ikke vært fint...
Ikke å være alene lenger?
Etter alle disse årene velger jeg fremdeles deg.
- Fins det bedre hevn enn å få alt? - Jeg hadde alt.
Men så ga jeg dem barnet mitt fordi jeg trodde du ville skade henne.
Da må vi dra tilbake og hente henne.
Nei! Jeg vil så gjerne stole på deg.
- Men du klarer ikke. Jeg forstår. - Jeg er lei for det.
Det blir for mye. Jeg skal få datteren min tilbake.
Men jeg må gjøre det alene.
15. april.
Unnskyld?
Bursdagen din. Tenkte du ville vite det.
- Hvordan vet du det? - Jeg torturerte en møllerdatter.
Slapp av. Jeg tok henne av dage, for din skyld.
Jeg vet du ikke trenger meg.
Du trenger ingen.
Men ombestemmer du deg og innser at du vil ha meg...
Venter jeg på deg. Hjemme, som jeg alltid har gjort.